PORTSMOUTH HAVN, ENGLAND 23. DESEMBER 1787
Portsmouth, desember 1787.
Jeg skuet opp på fartøyet som skulle føre meg til øya Tahiti.
Et reisemål så langt fra England...
at man ikke kunne komme lengre uten å begynne å vende hjem.
Og reisens lengde var likestilt med oppdragets betydning.
Hva kunne være viktigere enn å finne og dyrke...
en næringsrik ny matsort hvis dyrking ikke kostet noe?
En velsignelse for de fattige, verdens hungrende.
Det var et oppdrag etter mitt hjerte.
Og jeg var blitt valgt...
blant alle Englands gartnere.
Unnskyld meg. Er denne båten Bounty?
- Sa du båt? - Ja.
- Båt! Det er et skip, din landkrabbe. - Hva slags sjømann er han?
- Han er en kremmer. - Selger du noe?
Jeg er ingen kremmer. Jeg er gartner.
Assisterende botaniker i Royal Botanical Gardens i Kew.
Dere kjenner Kew Gardens.
Kew er utenfor London. Du har gått deg bort.
Ikke om denne båten...
beklager, dette skipet, er Bounty.
Ja, dette er Bounty.
Kanskje en av dere kan si hvor jeg må registrere meg?
Skal tro hva de skal med en gartner om bord?
Skal du plante roser i hengekøya mi?
God idé, slik som du lukter.
Vent nå litt. Se der. Tomme potter.
Vi skal til Tahiti for å fylle dem med noe, ikke sant?
Man pleier å fylle tomme potter med noe.
- Hva er det? Et lite teleskop? - Vær forsiktig.
Dette er vitenskapelige dokumenter. Agronomifortegnelser.
- Hva for noe? - Agronomifortegnelser.
Det er skisser.
- Skisser? - Skisser av brødfrukt.
- Brødfrukt? - Brødfrukt?
Så dit vi skal vokser brødet på trær?
Brødtrær. Snakk om tåpelig last, altså.
Det er ikke noe tåpelig med brødfrukt.
Det er virkelig mat. En hovednæring, som hvete.
- Her. - Den ser snål ut.
Så rart at ingen har hørt om den før.
Ingen hadde hørt om poteter før Francis Drake...
tok den med fra Sør-Amerika. Den endret Europas økonomi.
Brødfrukt kan endre den igjen.
Skal tro åssen den smaker.
Vestindia-kompaniet vil fôre slavene på Jamaica med den...
uansett hvordan den smaker.
Men blir den populær, vil hele verden spise den.
Vi er i ferd med å legge ut på en historisk ferd.
Personlig er jeg stolt over å ta del i den.
Hvor må jeg registrere meg?
Jeg skal vise deg. Bli med meg.
Brødfrukt? Har dere hørt på makan?
Du har fått penger. Hva mer vil du ha?
- Når får du betalt? - Gå av skipet nå.
Scratch. Registrer denne karen, ok?
Skriv under akkurat der.
Kapteinen kommer om bord!
Han var skipper på Resolution under kaptein Cook.
- Hvordan er han? - En hard type.
- Jeg har seilt under ham. - Han går iallfall som en sjømann.
- Mr Fryer. - Kaptein, sir.
- Hvordan er mannskapet? - En prima gjeng, sir.
- Alle er frivillige. - Fint.
Jeg vil ha min skipskiste om bord, mr Fryer.
Om du har en edruelig kar som ikke deserterer.
Til tjeneste, sir.
Mills er en bra kar.
Bli ved min lugar. Jeg har andre ærend.
Ja vel, sir.
Gi meg en hjelpende hånd.
Du er vel ikke redd for å synliggjøre deg?
Ikke bland deg i andres saker...
og hjelp meg med utstyret.
Ikke vær hårsår. Vi har en lang reise foran oss.
Det er sant. Der er det.
Påta deg enkle oppgaver i land...
så slipper du de vanskelige til sjøs.
Hva er dette? Kongelig besøk?
Det er mr Christians vogn, sir.
Jaså, gitt?
Så jeg har fått en karrierelaps som nestkommanderende.
- Har De ikke møtt ham ennå? - Han ble ikke utnevnt før i går.
Moorechild var mitt valg.
Han ble syk av ett eller annet.
Ingenting kan sammenlignes med et rent kvinnfolk...
som dufter som en franskmann.
Løytnant Fletcher Christian kommer om bord, sir.
Løytnant Christian. Sjøforsvaret, formoder jeg?
Ja. Tilgi min fremtoning, sir.
Jeg var hos venner på landsbygda da jeg fikk ordrene.
- Så jeg kom direkte. - Jeg forstår.
- Dette er mr Fryer, vår skipsfører. - Ja visst.
- Hyggelig å se deg igjen. - I like måte.
Vi har seilt sammen.
Jeg viser mennene dine lugarene. Ha meg unnskyldt, sir.
De kommer ikke et øyeblikk for tidlig. Ta fatt på pliktene snarest.
Så overbærende, sir.
Jeg har to sjarmerende venninner som insisterer på å følge meg om bord.
Og de insisterer på å få hilse på kapteinen.
De sier det er viktig.
- Ja vel. - Takk.
- Hallo, Ned. - Fletcher.
- Står til? - Hørte du skulle bli med.
- Ja. Vi reiser sammen. - Flaks.
- Unnskyld meg. - Klart det.
Vi spiser middag sammen.
Makeløs kar. Moren hans er god venn av familien.
Lady Young. Ypperlig hestekjenner også.
Hun trener dem selv, tenk det.
Jeg skal prøve.
Beklager, madam. Jeg snakker ikke fransk.
Så synd, kaptein. Så usivilisert av Dem.
Jeg må ydmykt beklage.
Får jeg presentere kaptein Bligh, lady Gwendolyn Arbast.
- Milady. - En glede å møte Dem, kaptein.
Får jeg gratulere med Deres rekke av lysende bedrifter?
Det er nok litt for tidlig, milady.
Dette er mitt første oppdrag som kaptein.
- Sikkert det første av mange. - Takk for det.
Lykke til, kaptein.
Kom, Therese.
Unnskyld meg, sir.
Nei, du trenger ikke slå følge, Fletcher.
Avskjeder er alltid overfladiske, noe du er i utgangspunktet.
Å, kjære vene.
Så vi skal altså føre denne mudderprammen...
halvveis rundt kloden for å hente grønnsaker.
Jeg ser det litt annerledes.
Det samme gjør herrene i Admiralitetet.
- Gjør de det? Så merkverdig. - Si meg en ting...
hva gjør egentlig en mann som Dem i marinen?
Elimineringsprosess.
Det er noe nedstøvet over Hæren, og statsanliggender er kjedelige.
Og noe må man jo gjøre.
Her er en som vil ha oppmerksomhet.
Han ligner en utstopper.
Unnskyld, sir. Får jeg si noe?
- Er De gartneren vår fra Kew? - Ja. Brown.
- Fint. Har De funnet Deres lugar? - Nei.
Gi ham god innkvartering. Dette er den viktigste mannen om bord.
- Ja vel, sir. - Neppe, men takk likevel, sir.
Jeg har en beskjed fra vår sjefbotaniker.
Hva er den?
Han har trukket konklusjonen at brødfrukt har en dvaleperiode.
Ifølge eksperimentene hans starter den i oktober.
En dvaleperiode?
Fire-fem måneder da frukten ikke kan omplantes.
Stiklingene dør.
Det er jo lenge til oktober.
Det uroer oss ikke...
så sant ikke han feilberegner datoen.
Nettopp, sir.
- Mr Christian. - Ja, sir?
Sir...
spiller det noen rolle når grønnsakene kommer til Jamaica?
Det spiller en rolle verdt £ 1000 om dagen.
Ja, det er jo et betydelig beløp.
Vestindiske handelsmenn syns det er betydelig.
Det samme syns Admiralitetet. Og jeg også.
Det er min hensikt å frakte lasten til Jamaica...
så langt foran Admiralitetets tidsskjema som overhodet mulig.
Det er forståelig.
For da kan man se fram til opprykk og utmerkelser.
Og alt sånt, ja.
Jeg skal gjøre alt det.
Hvilket bringer meg over på Dem.
Jeg tolererer intet mindre enn den ypperste innsats...
offiser eller sjømann.
Høyerestående forbindelser kan ikke erstatte hardt arbeid.
Nei, så visst ikke.
Men jeg ser ingen grunn...
til at en god offiser ikke kan være gentleman også.
- Er De uenig? - Ikke om han først er en god offiser.
Et diskutabelt poeng...
men et godt tema å utdype over en middag.
Jeg lar mr Brown vente.
Og jeg må ikke forsømme den viktigste mannen på skipet.
Ha meg unnskyldt.
Hallo, Brown.
- Klar til å sette seil, Christian. - Ja, sir.
Alle mann på post, vi går fra kai!
Oppfattet, sir!
Alle mann på post, vi går fra kai!
Alle mann på dekk!
Alle mann på post, vi går fra kai!
Ta skikkelig i nå!
Gå rundt.
Slipp ut og hold!
Skipet er klart, sir.
Mersseil og forseil. Styrbord halser.
Sett mersseil og forseil.
Sett mersseil og forseil!
Sett bramseil!
- Sett bramseil! - Seilet ut!
Sett røylseil!
Midtskips, rett på kjøl.
- Båtsmann! - Ja, sir?
Kom med edle dråper.
Edle dråper!
Frivakta, det er mønstring med grogg på øvre dekk!
Hei, Mills.
Christian vil ha et ord med deg på akterdekket.
Faktum er at jeg er litt treg iblant og...
- God dag. - God dag.
Mack rapporterer et tyveri.
- Hva? Allerede? - Ja, sir.
Fortsett etterforskningen.
Mills til tjeneste, sir. Ingen vakt for lang, ingen jobb for hard.
Du er like lett til sinns som du har lange fingrer.
Sir?
I et øyeblikks overmot stjal du 50 pund med ost.
Stjal jeg 50 pund med ost?
Nekter du for det?
Snakk ut, Mills.
Jeg gjør det. Selvsagt gjør jeg det.
For det første vil jeg gjerne vite hvem som beskylder meg.
Ja visst. Denne observante karen...
sier han så at du tok dem før vi la ut fra Portsmouth.
Da så han feil. Ellers er han en fordømt løgner.
- Er du en fordømt løgner? Svar. - Nei, sir.
Jeg så ham ta de to ostene med mine egne øyne.
Å sette to menns ord opp mot hverandre, er nytteløst.
Før opp mankoen som uoppklart tyveri, og inndra osterasjonene...
- til mankoen er dekket. - Ja vel, sir.
- Det var alt, Mills. - Takk, sir.
Var det noe mer du ville diskutere?
Renessansekunst, kanskje?
Nei. Beklager.
Bare glem det, samme hva det er.
- Jeg har en høne å plukke med ham. - Dette er et lite skip.
Fyller du det med nag, blir det ikke plass til oss om bord.
Hør på en som har vært 30 år til sjøs.
Ikke prek for meg, McCoy, så skal ikke jeg preke for deg. Ok?
En god avtale...
med du som taper.
Dere kan takke vennen deres Mills for dette.
Slik blir det heretter. Kapteinens ordrer.
Dere får ikke mer ost før mankoen er dekket inn.
Forstår du? Og du?
Så vi har en spyttslikker om bord, altså?
En bråkmaker.
- Det var ikke min feil. - Hva skjer her?
Jeg liker ikke å bli kalt for tjuv.
- Tjuv? - Tjuv, ja.
Du skal få en lærepenge.
- Som sladrer på gutta. - Hei!
Jeg liker litt ost til maten.
Kanskje det er du som burde få deg en på trynet.
Hør nå her.
Kapteinen ba meg frakte ostene hjem til ham, som en tjeneste.
Det er alltid samme visa i den forbanna marinen.
Gjør man noe slikt for en offiser, blir man kalt for tjuv.
Og mannskapet mister osterasjonen.
- Gjorde du kapteinen en tjeneste? - Det var ham.
Han tar for seg av skipets forsyninger.
- Hysj. - Kapteinen er tjuven, ikke jeg!
Marinens reglement beskriver effektive tiltak...
mot en mann som kaller sin kaptein for "tjuv".
Et par uker uten grogg vil nok lære ham å passe tunga.
Nei. Med to dusin piskeslag lærer han fortere.
Alle mann til stede ved avstraffelsen, Christian.
"Hvis en offiser, sjømann eller gast som er i eller tilhører flåten...
"viser forakt for sin overordnede offiser...
"skal overordnede offiser handle i kraft av sitt embete...
"og straffe vedkommende i henhold til forseelsens natur."
To dusin piskeslag.
Skipsbesetning, på med hatten.
Bare husk at det ikke er jeg som pisker deg.
Slapp av, jeg overlever.
Det er ikke meg, kompis. Husk det.
Slutt å bekymre deg. Du gjør meg nervøs.
Sett i gang, Quintal.
En.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
- Seks. - Du slår for lett, Quintal.
Gjør det på alvor, ellers tar du hans plass.
Sju.
Åtte.
Ni.
Ti.
Elleve.
Tolv.
Du må bevitne avstraffelsen. Du kan ikke se bort.
Tretten.
Fjorten.
Femten.
Seksten.
Sytten.
Atten.
Nitten.
Tjue.
Tjueen.
Tjueto.
Tjuetre.
Tjuefire.
Kompani, tre av!
Hal brasene i le!
De spiser ikke, mr Young.
- Jeg vil helst slippe. - Kommer ikke på tale.
Vi kaster ikke mat.
- Spis middagen Deres. - Ja, sir.
Ikke særlig muntert selskap i kveld.
Faktisk så...
skulle jeg til å bemerke det.
De er unnskyldt.
Er det noe som bekymrer Dem, Christian?
Nei, ingenting. Bare...
Jeg føler meg ikke så munter etter...
å ha sett en mann bli pisket så hardt.
Send Young potetene, er De snill.
De har sikkert bevitnet avstraffelse før.
Vær så god, si det De har på hjertet.
Siden De ber om det, så...
Det er utmålingen som bekymrer meg.
Hvis De nesten hudfletter en mann til døde for en mindre forseelse...
hvordan vil De da straffe ham for en alvorlig forbrytelse?
Mindre forseelse?
Ja. Jeg mener at to oster...
I tillegg til å kalle sin kaptein for "tjuv".
Men De mener altså...
at å ta fra ham groggen ville vært straff nok?
Jeg er enig med Dem.
- Er De enig? - Spis opp. Stuingen er utsøkt.
Hvis det bare hadde dreid seg om denne ene saken, ja.
- Jeg vet nå ikke... - Hør på meg.
Dere vil alle en dag ha kommando på egne skip.
La oss si at fartøyene råker ut for høy sjø.
Vantene er dekket av is. Det blåser kuling.
Dere anser det nødvendig å beordre en mann opp i riggen.
Han er selvsagt klar over...
at om fingrene hans mister grepet om isete vant...
vil han stryke med.
Dette er en typisk sjømann:
en halvtullete, konemishandlende vanedranker.
Som alltid har flyktet fra og trosset autoritetene.
Så si meg en ting. Hva får denne mannen opp i riggen?
Jeg tror det kommer an på mannen selv.
Man kan si det med ett ord: Frykt.
Frykt for hva man vil gjøre med ham.
Frykten for straff er så sterk...
at han frykter den mer enn en brå død.
Ikke misforstå meg.
Jeg forsvarer ikke hensiktsløs grusomhet eller brutalitet.
Mitt poeng er at grusomhet med hensikt ikke er grusomhet.
Det er effektivitet.
For en mann vil aldri være ulydig...
når han først har sett sin venns blottede ryggrad.
Han vil huske synet av de hvite ribbenene...
kjøttbitene som flerres av...
og høre den hvinende lyden av pisken i resten av sin levetid.
Kanskje De har rett, sir.
Jeg ville være forsiktig med osten.
Den lukter rart. Jeg tror den har blitt muggen.
Men det er selvsagt en smakssak.
Forbannet god portvin.
De følgende ukene...
presset kaptein Bligh skipet til det ytterste.
Alle seil var satt...
og Gud hjelpe rormannen om ikke kjølvannet var snorrett.
Kaptein Bligh må ha stilt meg det samme spørsmålet 20 ganger:
"Fra hvilken dag går brødfrukten inn i dvaleperioden?"
Jeg gjentok gang på gang:
Jeg kunne ikke gi en eksakt dato, for jeg visste ikke.
Han begynte åpenbart å bli redd for at vi ville ankomme for sent.
Han studerte sjøkartene i timevis, og jeg ante ikke hvorfor.
Jeg hadde hørt at det kun fantes én vei til andre siden av verden.
Den lange veien, rundt Kapp Gode Håp...
ved sørenden av Afrika.
Det var ruta med gunstige vindforhold.
Når det gjaldt den andre ruta, passasjen vestover rundt Kapp Horn...
sa aritmetikken "ja", og værforholdene "nei".
Får jeg ta del i deres munterhet?
Det var bare en spøkefull bemerkning.
Får jeg ikke høre?
Det var bare måten De gikk på, sir.
Det minnet meg om en felles venn, lord Folkestone.
- Fortsett. - Det var det hele, sir.
Hva var så likheten?
Dere har en lett gjenkjennelig gange.
Jaså? På hvilken måte?
Han ble sparket av en hest.
Jeg vil nødig utdype hvor.
Men det førte til at han fikk en komisk gange.
Stakkars mann.
Jeg forstår.
De kan finne Dem til rette i mastetoppen, Young.
Bli der til jeg kaller på Dem.
Ja vel, sir.
Ikke gjenta feilgrepet, Christian. Man ler ikke av meg.
Nei, virkelig ikke, sir.
- Legg kursen mot sør-sørvest. - Ja vel, sir.
Båtsmann!
- Sa De sør-sørvest, sir? - Ja.
- Le braser! - Le braser skal bli, sir!
- Ned med roret. - Ned med roret, sir!
- Stø kurs mot sør-sørvest. - Sør-sørvest, sir.
- Rev seilene på lovart halser! - Skal bli, sir.
Ved å runde Kapp Horn kan vi spare fem måneder på reisen.
Da har vi litt av et eventyr i vente.
Hva er så festlig nå?
Jeg bare tenkte at vårt lille grønnsakærend...
kan ende opp i marinens historiekrøniker.
Om vi klarer å runde Kapp Horn midt i vinterstormene.
Hvorfor skulle vi ikke det? Admiral Anderson klarte det.
Ja, men han gjorde det ikke med en slik ynkelig balje.
Uansett, bare han har klart det...
og jeg tror han mistet halve mannskapet.
Påpek det for besetningen. Det kan forbedre innsatsen deres.
Husk at frykt er vårt beste våpen. God natt.
- Når skal jeg kalle ned Young? - Når jeg kommer på dekk i morgen.
Jeg vil se på hans komiske gange. Stakkars mann.
I morgen vil han kanskje ikke være i stand til å gå.
Kanskje ikke.
God natt, sir.
Hold ut.
Unnskyld meg, sir. Er vi virkelig på vei til Kapp Horn?
Ja, tydeligvis.
Måtte himmelen beskytte oss. Jeg var med admiral Anderson.
Sier du det? Var det interessant?
Interessant?
Det var som å ri på en kork ned en foss.
Og det kan ikke kalles vind det som blåser i fjeset ditt.
Det er noe som er laget av jern som hamrer løs på deg fra vest...
uten opphør, dag ut og dag inn.
Med bølger så høye som stormasta.
Vi hadde livliner overalt...
likevel ble 16 mann skylt over bord.
Kaldt?
Tre menn frøs fast til rærne.
Helt stivfrosne.
Fingrene deres måtte skjæres løs fra vantene.
Jeg var heldig.
Så det er Kapp Horn, sir. En sjarmerende seilas.
God morgen, sir.
God morgen, Ned. Har du sovet godt?
- Jeg kan ikke røre hendene mine. - Ta det med ro.
Rolig, Ned.
- Jeg har ingen følelse i dem. - Rolig nå, Ned.
Overhodet ikke. Begriper du ikke det?
Nå er du lite verdig.
Ja visst. Beklager.
Bli med meg.
Jeg tror ikke jeg kan gå så bra, Fletcher.
Ikke vær så selvbevisst.
Vi kommer alle til å gå som lord Folkestone...
før denne reisen er over.
Sånn, ja.
Veldig bra, Ned.
Hun krenger kraftig, sir.
Ja, jeg firer bramseilet, Morrison.
Beslå fokkemasts bramseil!
Båtsmann, purr frivakta!
Alle mann på dekk!
Opp med farta nå. Kom igjen.
Sett i gang!
Prøv igjen...
Kom an, la oss få det overstått!
Best å ikke være her, skulle masta brekke!
Jeg tror det er bedre, sir.
Jeg har sett denne stormen.
Er De redd for litt uvær, Christian?
Sett bramseilene igjen.
Men mastene er hardt belastet, sir.
- Motsier De meg? - Slett ikke.
Jeg bare svarte på spørsmålet.
- Morrison, sett bramseilene igjen! - Ja vel, sir!
Ålreit, folkens. Opp i riggen og sett bramseilene igjen.
Enhver unnskyldning er god for å sinke framgangen vår, hva?
De misforstår...
om De tror at jeg med hensikt ville sinke framgangen vår.
Hvorfor ikke innrømme at De ikke vil løfte en finger for å framskynde den?
Det er absurd. Hvorfor ville jeg ikke gjøre mitt beste?
Fordi De kaller Dem for en gentleman...
men tenker kun på én ting.
De kjenner kun én følelse: forakt.
Forakt for innsats, for ambisjon...
for alle som er født mindre heldige enn Dem selv.
De er gjennomsyret av forakt, Christian...
så for meg er De ubrukelig.
Men jeg kan forsikre at utføringen av mine plikter...
slett ikke påvirkes av det jeg personlig mener om Dem.
Sørg for det, Christian. Sørg for det.
Land i sikte!
Gjør skipet klart for hardt vær.
Ja vel, sir.
Båtsmann, klargjør skipet for hardt vær!
Ja vel, sir!
Ohoy, på dekk!
Brottsjø rett forut!
Det er ikke brottsjø. Det er bølgekammer.
Det er to hav som møtes.
Hjelp meg, Norman.
Kapteinens ordre er å slå baut, Christian!
- Gjør det! - Ja vel, sir!
Alle mann på dekk! Kom an!
Kom an. Alle mann i riggen!
Vi har akkurat kommet ned.
Hva er det han driver med?
Kom igjen!
Det forreste lagerrommet, sir! En tønne har slitt seg.
- Overta, Fryer! - Ja, sir!
Opp med roret!
Fort. Sett i gang!
Mills, Norman, Bennet...
Pass dere!
Bennet!
Vent et øyeblikk. Be Fryer lense, så vinden kommer akterinn.
Greit!
Vi må få surret den fast.
- Fryer. - Hva er det, Mills?
Christian sa du må lense med vinden akterinn.
Med vinden akterinn?
Vi får ikke surret tønnene før hun stabiliseres.
- Ålreit, gå ned. - Det skal bli.
- Midtskips med roret! - Midtskips med roret!
Quintal, pass deg.
Vent til hun blir stabilisert.
Stabiliser henne med vinden akterinn!
Hun er stabilisert.
Norman, Quintal, surr fast den tønna.
Send meg tauet!
Hva i helvete gjør du, Fryer?
Christians ordre, sir. Ei tønne sleit seg...
- Legg roret over øyeblikkelig! - Men Christian er under dekk...
- med flere andre. - Legg roret over!
- Ned med roret. - Ned med roret.
Idioter!
Surr fast de tønnene.
Pent og rolig.
Forsiktig.
Vær varsomme.
Løft ham forsiktig.
Jeg henter medisinskrinet.
- Han er død. - Mr Christian!
Mr Christian!
Er De like tunghørt som uansvarlig?
Jeg krever en forklaring.
Jeg mente hun var rett nok, sir.
Jeg ba Norman gå under en tønne...
Blås i Norman. Svar meg.
Blås i Norman, sir?
Det var ingen grunn til å beordre bakking av seil.
Vi tapte 3 nautiske mil før ordren tilbakekaltes...
tre nautiske mil!
- Tilbakekalte De min ordre, sir? - Hør godt etter, Christian.
Vi er ute på Kongens oppdrag.
Blir det flere sabotasjeforsøk, vil jeg behandle Dem som en forræder.
Da De tilbakekalte den ordren...
knuste De livet ut av Thomas Norman.
Jeg antar at De vil sakke skipet igjen for hans begravelse.
Siden vi ikke er i krig, sir...
hadde jeg håpet å gi ham en verdig begravelse, ja.
Jeg er i krig.
Mot vinder, havstrømmer og inkompetente offiserer.
De bør følge meg i krigen, Christian...
for om jeg ikke snart seirer, vil listen over tap bli lang.
Oppfattet, sir!
Jeg beregner vår posisjon her ved bestikk.
I så fall klarer vi det på tre uker.
Vi klarer det. Holder pumpene stand?
- Ja. - Fint.
Vi stagvender nå. Vennligst slå baut.
Ja, sir.
Alle mann på dekk!
Baut skip! Kom an, Williams, til topps!
- Rolig nå. - Opp, Kapp Horn venter ikke på noen.
Han vil drukne oss hele gjengen. Jeg vet åssen han tenker.
- Jeg hadde det på følelsen. - Slutt å syte.
Portsmouth eller Kapp Horn, hipp som happ for en sjømann.
Det kan ikke være overskya i all evighet.
Fire uker med blinde stagvendinger er en evighet, det vet du!
Stagvending, baut skip!
Å seile i medvind i dette været er veldig farlig.
Vi har ikke noe valg!
- Lovart braser! - Ja vel, sir!
Styrbord vakt på dekk! Styrbord vakt på dekk!
Alle mann på dekk!
Hva er i veien?
Opp med roret!
Styr 22 grader mot styrbord!
Gjør klar til å reversere roret!
Hal inn le braser! Helt inn!
Stikk ut lovart braser!
Vi er tilbake dit vi startet for fire uker siden!
Dårlige nyheter. Lugaren Deres er full av vann.
Pumpene klarer så vidt å holde unna.
Vi har tapt, Fryer.
- Sett kurs for Kapp Gode Håp. - Ja vel, sir!
Hal inn le braser!
Rett ned fra mesanmasta.
I jøssenavn. Hva er dette for noe?
Det er en halv rasjon med kjøtt.
- Hvorfor bare halv? - Kapteinens ordrer.
Ordrer! Gi meg en full tallerken, ellers klipper jeg av deg krøllene.
Jeg lager ikke reglene, bare maten.
Det er alt du får, så spis.
Han har rett. Halv rasjon er bedre enn ingenting.
- Hvorfor halv rasjon? - For å ta igjen tapt tid, antar jeg.
Å sulte en mann får ikke skipet til å gå fortere.
Vi må ikke stoppe for forsyninger.
Så for å ta igjen et par uker må vi sulte helt til Tahiti?
Jeg skal si dere en ting, det er imot reglementet.
Reglementet?
Kan reglementet piske oss, kan det fôre oss også.
Fint. Du har overbevist meg.
Nå får du gå og overbevise kapteinen.
Ålreit.
Blir noen med meg?
- For å snakke med kapteinen? - Det stemmer.
Står det det i reglementet? Åssen vet du det?
Jeg har lest det.
En sjømann med utdannelse er som en syngende gris.
Ålreit, jeg blir med deg.
Hva gjør dere ved disse lugarene?
Jeg tok dem med. De ønsker å fremme en klage.
La dem gjøre det.
Snakk ut.
Unnskyld så mye, sir. Vi er lei for å forstyrre.
Om dette ikke er et passende øyeblikk, er det ingenting som...
Det er ingen hast.
Nei, nei. Fortsett.
Jeg er alltid tilgjengelig for klager.
Kaptein, vi har...
Vi representerer hele mannskapet.
Det gjelder de halve rasjonene.
Det er ikke riktig, sir.
Jeg vil gjerne...
Mannskapet vil minne om det som står i reglementet.
Våger dere å sitere reglementet for meg?
Reglementet er til for å følges.
Vi mener ikke å være uforskammede.
Men rett skal være rett, sir.
Fem hele måneder har dere kostet meg, klossete dagdrivere.
Hvordan da, sir? Hva har vi gjort?
Dette oppdraget ga hver enkelt av mannskapet...
en god mulighet, sjansen til å vise hva han er laget av.
Dere har vist hva dere er laget av.
Møkk og tomme nattluer av silke.
Jeg syntes jeg hørte stemmen Deres, ja.
God natt.
Så dere vil ha fulle rasjoner?
Dere skal få alle rasjonene dere trenger for å nå Tahiti i tide.
Ha dere ut!
"Alle rasjonene dere trenger for å nå Tahiti i tide."
Det var kaptein Blighs ord.
Han nevnte ikke hva slags rasjoner.
Men det fikk vi snart se.
Rasjoner med favorittbeskjeftigelsen: Avstraffelse.
Servert til melodien av hans favorittmusikk:
et hyl av smerte, et skrik av pine.
Det var konserten som ble spilt over tre hav...
mens månedene forsvant fra kalenderen.
Og kaptein Blighs irritasjon tiltok i styrke.
Tre.
Ned på dekk, klumsete dovenpelser!
Og stram inn det jagerseilet.
Land i sikte!
Denne øya er bebodd av over 200 000 innfødte.
For elleve år siden, da jeg var her med kaptein Cook...
var de ikke farlige.
Men de innfødte på Sandwichøyene...
virket vennlige, men uten forvarsel...
angrep de kaptein Cook og drepte ham.
Vi tar alle nødvendige militære forhåndsregler.
Hvis vi blir ønsket velkommen, vil dere oppdage at de innfødte...
overhodet ikke eier vanlige moralbegreper.
Og dere vil uten tvil utnytte deres uvitenhet til fulle.
Det er rivende likegyldig for meg...
om dere tar farge av de innfødte eller omvendt.
Jeg har kun én bekymring: Oppdraget.
Skulle noen skape en situasjon som setter oppdraget i fare...
skal jeg få den mannen til å forbanne sin mor for å ha født ham.
Le braser, Christian.
Klar med ankeret!
Dropp anker.
Få lettbåten på vannet. Jeg vil ha 12 mann.
- Ja vel. - Fryer, gi dem musketter.
Og væpne seks mann og sett dem i kutteren.
Ved første tegn til forræderi, åpne ild...
- og hjelp oss å gjøre retrett. - Ja.
Velg ut arbeidsfolk før De går i land. Gi Christian beskjed.
Er mottakelsen vennlig, så sank plantene umiddelbart.
Det holder med én plante for å få svar...
men jeg må finne et eksemplar som spirer fra rot.
- Så gi mennene instrukser om det. - Ja, sir.
Nei, ikke som en spaserstokk, Brown.
Få kutteren nærmere.
Kong Georg?
Nei, Deres Eksellense.
Men kong Georg ba meg overbringe sine hilsener til kong Hitihiti.
Jeg tale din tale. Jeg med kaptein Cook.
Besøke mange øyer.
Du, Bligh. Jeg, Minarii.
Jeg husker deg godt. Du var vår los, og dyktig også.
Ja, veldig god.
Vennligst si til kong Hitihiti...
at kong Georg bringer mange vennskapsgaver.
Hitihiti sier han har det kong Georg vil ha.
Det er dette vi er kommet for, Deres Eksellense, brødfrukt.
Det stemmer, uru.
Kong Georg vil at hans folk skal bli like sterkt som deres folk.
Han vil ernære dem med brødfrukt.
Hitihiti sier ta all brødfrukt du vil.
Høyst takknemlig, Deres Eksellense. Takk.
Der er den, Brownie. Det er den, ikke sant?
Nei. Den ligner ikke engang.
Brown, er det den der borte?
Det er riktig.
Helt riktig.
Artocarpus incisa.
Er det ikke fabelaktig?
En slik delikat stikling med makt til å fø et kontinent.
Alt tyder på at en diett bestående av brødfrukt...
er nok til å holde en i live.
Hvems liv? Ikke mitt.
Legg den oppi, Mills.
Pass tærne dine.
De er som en levende perlerad.
- Det må være en slags lek. - Bare kvinnfolk!
- Sabla treig lek. - Den har sine muligheter.
Ikke en eneste mann blant dem.
Hvor mange kvinner tror dere det er der nede?
Mange nok.
Er vi nødt til å underrette de andre?
Se på dem. De pisker vannet.
- Hva gjør de? - Jager fisk til fest.
Dere bli med?
Gå og spør ham, da.
Jeg spør ham.
- Nå ser du de nye røttene. - Unnskyld, sir?
Nesten som små blodårer som strekker seg ned i jorden.
- Kan du bare... For et øyeblikk. - Hva?
Hva er det, Mills?
Det kan diskuteres. Noen liker de lange, andre liker de korte.
De fisker, sir.
Unnskyld så mye, sir...
men å se dem der nede, hvordan de sliter livet av seg...
vi trodde, altså gutta og jeg trodde...
at vi kanskje kunne stikke ned og gi dem en hjelpende hånd, sir.
Noe å fortelle om når vi kommer hjem.
Ja, med tanke på oppdraget vårt.
Kan vi gi dem en hjelpende hånd?
Jeg syns vi alle skal gi dem en hjelpende hånd.
Jeg tar gjerne imot hjelp med å pakke inn roten.
- Hva? - Pakke inn roten.
Vel...
- Mills? - Jeg...
jeg vet ingenting om hagearbeid.
Æresord.
Så gå, da!
Takk, sir.
- Jeg er klar, Christian. - Fanken ta deg, Brown! Jeg kommer.
Gutter! Hva er det?
Ikke vær redd. Jeg skal ta deg med hjem.
- Er den i dvale eller ikke? - Umulig å si, sir.
Bare omplanting kan gi oss svar, ved at den lever eller dør.
Og når kan jeg forvente det?
Kanskje om 12 timer, kanskje om 3 uker.
Utmerket. De vet foreløpig ingenting.
Kanskje 12 timer, kanskje 3 uker.
Vi har dratt på en gartner i nesten 29 000 nautiske mil...
for å høre at vi ikke kjenner brødfruktplantens tilstand. Utmerket!
Jeg har hørt at om planten tørker inn...
må vi bli her i fire-fem måneder.
- Be om at det ikke skjer. - Ikke? Hva mener du?
Hva syntes du om turen vår ut hit?
Hyggelig? Komfortabel?
Bare rettferdig og real behandling fra kapteinen?
Den verste jeg kan huske.
Så hvorfor er du så ivrig etter å dra igjen?
Bruk huet.
Om Bligh ble landfast her i fem måneder...
fem hele måneder, hvem tror du ville få svi for det?
Syntes du strabasene ved Kapp Horn var tøffe?
Bare vent til han flår oss for å nå Jamaica.
Den tid den sorg. Her!
- Ja. - Helt enig, kamerat.
Skal tro hvorfor de lar kvinnene spise alene?
Hvis ikke, ville du vært for opptatt til å spise.
Pussige folk, hva?
De lar oss elske med damene deres, men ikke spise med dem.
Blir ikke det litt bakvendt?
Hitihiti sier kaptein danse med datter nå.
Danse? Nei, ikke jeg.
Jeg takker Deres Eksellense, men jeg danser ikke.
Ikke nei. Hitihiti sint.
Tilgi meg, Deres Eksellense...
jeg misforsto.
- Morer De Dem? - Nei, jeg håper ikke det.
Men det virker som en vrien dans, ikke sant?
Vi får se.
Beklager å spolere kvelden...
men De sa De ønsket å underrettes om utviklingen.
Den ser vissen ut, Brown.
Den er død, sir.
Kan det ikke være andre planter som vil gro?
Dette beviser at dvalesesongen har begynt.
De gjorde Deres beste, sir.
Det er synd at Admiralitetet uansett vil klandre Dem for forsinkelsen.
Det er en urettferdig verden. De har min medfølelse!
Jeg liker ikke å mislykkes.
Like lite som Admiralitetet gjør det.
Tilgi meg. Jeg har en partner der borte.
Tilgi meg, er dere snille.
Hallo.
Fletcher Christian er navnet mitt.
- "Er navnet mitt." - Nei, nei. Fletcher.
"Nei, nei. Fletcher."
Da, så.
Takk.
Så søtt av deg.
Maimiti, får jeg lov?
Det var et kyss!
"Kyss."
Nei, nei, Fletcher.
Jo, Fletcher.
Jo, jo, Fletcher.
"Jo, Fletcher."
Mr Christian?
De sa noe, sir?
Det er kongens datter De tukler med.
De burde vite bedre enn å pådra Dem hans misnøye.
Tilfredsstill Deres lyster et annet sted.
Vi diskuterte bare det utrolige mangfoldet...
- i den tahitiske vegetasjonen. Det var... - Følg ordren.
Lyst tilfredsstilles et annet sted, sir!
Men ikke i dag. Rapporter om bord øyeblikkelig.
Din forbanna tosk.
Jeg er lei for det, jenta mi.
God morgen.
Takk. Vil du bli med om bord?
Du komme her.
Ja, selvsagt.
Si at kaptein Bligh ikke får brødfrukt.
Ingen brødfrukt?
I går kveld du forlate Maimiti.
Ja, dessverre. Du skjønner, jeg...
Hitihiti sier om datter ikke er god nok for England...
er ikke brødfrukt god nok.
Det er selvsagt et fornuftig synspunkt.
- Si til kaptein Bligh, ingen brødfrukt. - Ja.
Får jeg foreslå at du forteller det selv?
Jeg tror nemlig ikke at han ville tro meg.
- Jeg sier det. - Takk for det.
- Morrison? - Ja, sir.
Kan du følge denne herren til kaptein Bligh?
Ja. Bli med meg.
De sendte bud på meg?
Sett Dem.
Det har oppstått en merkverdig situasjon.
Datteren til Hitihiti...
Han virker ganske knyttet til henne.
Ja, hun er en fortryllende pike.
I et sivilisert samfunn...
ville visse uanstendige hensikter overfor kvinnelige slektninger...
bli ansett som...
Ja, som en fornærmelse.
- Følger De med? - Jeg tror det.
Men på Tahiti er det en fornærmelse om man ikke har uanstendige hensikter.
Manerer som ville få en skjøge til å rødme...
er visst det eneste akseptable for kong Hitihiti.
Det er en fargerik verden, sir.
Det jeg prøver å si er at De har fornærmet hans moralkodeks.
Jeg kan forsikre om...
at jeg ikke har gjort noe som kan oppfattes som en fornærmelse.
Ja da, jeg vet det. Det er hele poenget.
Hvilket poeng, sir?
Utfallet av vårt oppdrag avhenger av Hitihitis godvilje.
Det er det ingen tvil om.
Og så, da?
Jeg er lutter øre, sir.
Forstår De ikke hva jeg sier?
Jeg prøver å forstå akkurat hva De ønsker at jeg skal gjøre.
Elsk med den forbaska dattera hans!
Er det en ordre, sir?
Kan jeg få det nedtegnet i loggboka?
Det var alt.
For det er liksom noe helt annet...
enn å bli bedt om å kjempe for sitt land.
Ja vel, sir.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Takk, sir.
- Jeg tar kutteren, Fryer. - Ja vel, sir.
Legg båten inntil, Christian går om bord.
- Skal jeg stryke deg fra vaktlista? - Ja.
Mitt ærend i land vil oppholde meg en stund.
Takk, Fryer.
Hvordan går det?
Nei, nei, Fletcher.
Det er...
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne, Maimiti.
Skipets mannskap var henrykte over å få bekreftet...
at tahitierne betraktet elskov som et tegn på godvilje.
Det virker kanskje usannsynlig...
men godviljen i hjertene til mannskapet vårt...
viste seg å være grenseløs.
Og de tahitiske damene ga dem alle muligheter til å bevise det.
For tahitierne var nemlig lys hud et skjønnhetsideal.
Menn med lys hud, som engelskmenn...
ble ansett som vakre.
Uansett hvor absurde ansiktstrekk de måtte ha.
De var vakre, og kunne ikke gjøre noe galt.
Så de gjorde ikke noe galt ved enhver anledning.
- Vakker kveld. - Vakker.
Høres ut som de har det festlig i land.
- Ikke sant? - Jo, sir.
Unnskyld at jeg tar meg den friheten...
men selv har De ikke tilbrakt én natt i land, hva?
Det akter jeg heller ikke.
Det er en utrolig vennligsinnet øy. Synd å være ensom i en slik havn.
Så lenge vårt oppdrag er ufullendt, befinner jeg meg ikke i noen havn.
Jeg har kommandoen, og da er man alltid ensom.
Kommando tillater ikke fortrolighet.
Man kan ikke forvente blind lydighet...
fra svirebroren i gårsnattens orgie.
Sikkert ikke, men det virker så synd.
Jeg foretrekker det slik.
Ja visst, sir.
- Mennene er litt trege, men... - Jeg vet det.
Det var bare én mann som nektet å ta ting som de kom.
På tahitisk vis.
Han var forelsket.
Og så man jenta hans, kunne man ikke klandre ham.
Men kjærlighet på tahitisk vis lå ikke for ham.
Han ville ha orden på ting, følge læreboka.
Så han oppsøkte kaptein Bligh og ba om å bli gift.
Jeg hadde sett Bligh hver dag i over ett år.
Og det var eneste gang jeg noen gang så ham le.
Kadetter. Så kjedelig marinen ville vært uten dem.
Få det ludderet vekk fra skipet mitt.
Han hadde ikke behøvd å si sånt.
Den gamle grisen.
Han er virkelig en djevel fra helvetet.
Det vil vokse horn på ham.
Bare vent, Quintal. Du får se dem når vi har letta anker.
Du får se at en mann heller vil smake pisken...
- selv før vi kommer til Jamaica. - Ja.
Vet dere hva?
En mann kunne fått et godt liv her.
Du verden, så nydelig.
Helt utsøkt.
Vakkert arbeid. Oi, så flott.
Maimiti.
Å, ja. Kan du unnskylde meg? Jeg vil si farvel til henne.
Si til kong Georg, send bud på meg.
Jeg være god engelskmann.
Jeg ha mye brødfrukt, mye svin. Mate hele England.
Han trenger i hvert fall svin. Jeg skal si det når jeg ser ham.
Kan du unnskylde meg?
Takk for det.
Maimiti, nå er tiden inne.
Jeg reiser om få timer.
Jeg vente.
Jeg vente, Fletcher. Se etter deg hver dag.
Jeg må prøve å få deg til å forstå...
at jeg ikke kommer tilbake.
Og ser du etter meg, vil du bare bli ulykkelig...
og det ønsker jeg ikke.
Aldri komme tilbake?
Aldri tilbake til Tahiti. Én gang?
Nei.
Men jeg skal huske.
Du skjønner...
jeg har vært lykkelig her, Maimiti.
Jeg vil huske deg...
og den deilige tiden vi tilbrakte sammen.
Ditt søte fjes, din skjønnhet.
Men England er mitt hjem...
og det er på tide å ta farvel.
Jeg må gå.
Farvel.
Farvel, Maimiti. Ta vare på deg selv.
Vi er nesten klare, sir. Disse 20, så er vi ferdige.
Der er de.
De har båten, slik de sa.
- Hva om vi blir tatt? - Vi har diskutert det mangfoldige ganger.
Fangede desertører blir hengt, vi blir ikke tatt.
Skulle ønske jeg var sikker.
Slutt å bable, og få fart på deg.
Beklager å avbryte, Ned, men karene dine er på damejakt...
og Fryer er på vei.
Du vil ikke ta deg godt ut bøyd over en kanon...
så jeg foreslår at vi drar og henter dem.
Idioter.
Hallo, Minarii!
Ta den kanoen.
De må ha sterk vind for å ta oss igjen.
De finner ingen på denne siden av revet.
- Ikke gjennom der! Vi kapseiser! - Vi har ikke nok tid. Vi må ta sjansen.
For en interessant sammenkomst.
Hva gjør disse desertørene her?
- Hvorfor er de ikke i jern? - De blir forbundet, sir.
Og apropos desertører, så er jeg marineoffiser, ikke dommer.
For meg er De ingen av delene. Sperr dem inne i kabelgattet.
Frigi dem bare når de har vakt.
Vi har ikke blitt hørt, sir.
- Har vi ikke rett til å bli hørt, sir? - Å, jo. Det har dere.
For krigsretten på Jamaica...
kan dere bli hørt, helt til dere blir hengt.
- Sa De kabelgattet? - I jern.
Seks uker i det stinkende hullet...
og det blir ikke noe igjen av dem til å henges.
Skal tro hvorfor en påstått gentleman...
heller viser sin lojalitet mot en vanlig sjømann.
Istedenfor mot en annen påstått gentleman?
Uforskammetheten er notert og blir loggført.
Ønsker De å føye til noe?
Ja. En observasjon...
som jeg uansett ville ha rapportert til Admiralitetet.
Jeg har aldri møtt en offiser...
som har avstraffet menn med slik utrolig nytelse.
Det er kvalmende.
Så gå og vær kvalm i lugaren, Christian.
Jeg har aldri møtt en marineoffiser som var så stolt av sin skjøre mage!
De glemte å ta knivene våre.
- De kan da ikke skjære over jern? - Nei. Struper.
Jeg nekter å bli hengt. Ikke jeg.
- Nei, nei. Ikke gjør noe forhastet. - Hvorfor vente?
- Vi er ferdige. - Sannsynligvis, ja.
Men jeg kutter ikke strupen min. Ikke ennå, iallfall.
Ikke det? Tror du en nådens engel vil stige fram og si:
"Kaptein Bligh, sett de kjekke guttene fri. Og det litt kvikt."
Noe sånt, ja.
For vi er ikke de eneste om bord på dette skipet...
som ikke orker stort mer av Bligh.
Du bygger luftslott.
Hvem skal liksom kaste ham over bord? Dette mannskapet?
Det var ikke mannskapet jeg tenkte på.
- Hvem ellers? - Christian.
Mr Christian.
Han fulgte jo etter og tok oss.
- Det viser hvilken side han er på. - Ja!
Det viser at han var en kongens mann, det er alt.
Jeg håper at Bligh fortsetter å provosere, slik han gjorde nå.
Da vil Christian vende seg mot ham.
Jeg vet hva han tenker.
Jeg kan se det i ansiktet hans.
Og jeg akter ikke å la ham glemme det.
PAUSE
MELLOMAKT
Vi tilbrakte fem måneder på Tahiti.
Det virket snarere som fem minutter.
Avreisedagen ville vært en svart dag for meg...
som for alle andre, bortsett fra kaptein Bligh...
men jeg hadde overhodet ikke tid til å tenke over det.
Bounty hadde blitt et flytende drivhus...
med over tusen planter som måtte ha stell.
Kaptein Bligh hadde doblet kvoten...
i håp om å behage Vestindia-kompaniet...
og gjøre opp for forsinkelsen.
På et skip er man alltid i fare for å ha for mye av én ting...
for da har man nødvendigvis for lite av noe annet.
Fortsett, Mills.
Å, kjære vene.
Vårt første tap.
Vi må innstille oss på å miste mange av dem.
Vannet strekker bare ikke til.
- Har vi ikke nok vann? - Normalt sett ville vi hatt rikelig.
Men innendørs, i denne varmen, trenger de dobbelt så mye.
Men vil alle overleve om de får en ekstra rasjon?
Selvfølgelig.
Men jeg har målt opp vanntønnene...
- og det er ikke nok... - Ja, ja!
Gi dem alt vannet de trenger, Brown.
Vi skal ikke ha én død plante til.
- Forstått? - Ja, sir.
Fjorten grader, 37 minutter.
Lukk den igjen!
- Og stu den bort. - Ja, sir.
- Mr Christian? - Ja, sir.
Jeg vil ha en vakt ved vanntønna.
Ja vel, sir.
Jeg vil at denne skal henges fra rånokken.
Den som vil ha vann, må klatre opp og hente den.
Han får kun én øse, ikke en dråpe mer.
Deretter må han plassere øsa tilbake ved rånokken.
Har vi vannmangel?
- Skal jeg gjenta ordren? - Nei. Den er fullstendig klar.
- Litt forvirrende, men klar. - Så gjør det.
Ikke tenk over det. Tenking forvirrer Dem visst.
Bare gå, så følger jeg etter.
Helt opp til bramseilets rånokk på stormasta for ei skje med vann?
Ja. En mann kan jo svette mer enn han kan drikke.
En ypperlig måte å drepe en mann på.
Mills?
Ja, sir?
Tror du du kan være respektløs...
fordi du ikke har mer å tape...
bør du tenke om igjen.
Kapteinen kan overraske.
Ja, det får'n si. Han vil overraske meg...
om han ikke dreper halve mannskapet...
før vi når Jamaica. Tro meg.
- Jeg skal overhøre det denne gangen. - Takk, sir.
- Birkett? - Sir.
Fest denne i riggen.
Ja, sir.
- Hva feiler det ham? - Han har et snev av feber.
Jeg sa det til båtsmannen. Svett det ut, sa han.
- Jeg vil føle meg bra om jeg får litt vann. - Hvem ville ikke det?
Han har ikke drukket en dråpe på to dager. Han er for svak til å klatre opp.
Hvorfor sa du ikke ifra? Jeg skal hente øsa for deg.
Det strider mot ordrene. Enhver må hente sitt eget vann.
Syke også?
For en vennligsinnet regel.
Jeg går fra vettet. Jeg må drikke.
Brown, De vet at det er unødvendig.
Drikk alt det vannet De trenger.
Ikke klatre i vantene, De er ikke i stand til det.
Jeg må protestere, sir. Det dreier seg om selvrespekt.
Til helvete med selvrespekten! Jeg vil ikke miste gartneren min.
Til helvete med min selvrespekt, sir?
Da ville jeg iallfall være i helvete.
Håper du er fornøyd. Mastetoppen er ikke noe sted for nykomlinger.
- Selv en erfaren... - Din morderiske idiot!
Jeg skal skjære over strupen på deg. Din...
Fryer, denne mannen skal kjølhales.
Han får natten til å tenke over det, så kjølhaler vi ham i morgen.
Før ham under dekk og legg ham i jern.
Birkett, Norton, hjelp til.
En.
En? Ja, det stemmer, Mills.
Én uforskammethet til...
og du skulle ønske det var du som falt på dekk.
Fletcher, du hørte ham. Han kan da ikke gjøre det?
Heretter er du så vennlig at du banker på når du kommer.
Ikke svikt meg, Fletcher. Du føler det samme som jeg.
Han er et uhyre! Jeg tror han er gal!
Han er som en rektor, han elsker spanskrøret.
Du er nummer tre på rangstigen og kan ikke annet...
enn å breke og stange hodet i skottet.
Ikke vær så brysom.
Ikke våg å være nedlatende, Fletcher, selv om jeg bare er en kadett.
Du må protestere, Fletcher, kjølhaling er ulovlig!
Det er ensbetydende med å henrette karen.
Du klarer virkelig å se det åpenbare.
Klart han henretter ham.
Hvilken straff tror du jeg ville fått, hadde jeg slått?
Du vet godt at du ville blitt hengt, men det er ikke poenget.
Det er faktisk poenget. Spør deg selv:
Hvorfor skulle en underordnet få mildere straff...
for nøyaktig samme forseelse?
Det forandrer ikke det faktum at kjølhaling er ulovlig.
Selv en vanlig sjømann har rett til en sak.
Sett deg. Vi tar et slag sjakk.
Du kan få de hvite. Kanskje du vil spille bedre.
Ro deg ned, Ned, og sett deg.
Tauet er blitt slakt, sir.
Hal inn.
Det er ikke noe igjen å hale inn.
Så skjær ham løs.
Få henne under seil igjen.
- Fryer? - Sir.
- Forseil og kurs. - Ja, sir.
Sett forseil og kurs!
Sett forseil og kurs.
Ja, sir!
Alle mann setter seil!
Sett forseil og kurs!
Bemann stagene!
Bemann brasene!
To.
- Vil du ha en drink? - Nei takk.
Hvorfor står du bare der?
Kom du for å se adamseplet gå opp og ned mens jeg drikker?
Nei, jeg er tørst.
- Så ta deg litt vann, da. - Jeg klarte ikke å få det ned.
Gloheite helvete, for en plage du er!
Er det en plage å ville hjelpe menn...
hvis liv blir revet fra dem av en galning?
Hvorfor ikke be snekkeren snekre et kors...
som du kan dra rundt på skipet og strø aske på hodet?
Ville ikke det vært noe for deg?
Du har vært en bekjent...
men jeg har aldri virkelig kjent deg før nå.
Du er akkurat det du gir deg ut for.
En hoven posør...
uten tegn på medmenneskelighet eller medlidenhet.
Er du ferdig med din uforskammethet?
Ikke helt.
Man trenger ikke å se lenger enn pomaden for å forstå din karakter.
Lukk den arrogante kjeften din, kadett Young.
Ellers havner du på pinebenken.
Det er et løfte og en ordre.
Lukk igjen tønna.
Lukk igjen tønna, for svarte!
Ta ham, en eller annen.
Kapteinen! Kapteinen!
Å, alt vannet i sjøen!
Jeg sa jeg måtte reise!
Hvor er han?
Kommer det, skal jeg svømme ned hvor det er kaldt og mørkt.
Aldri tørt, der det er kaldt.
Den jævla idioten har drukket sjøvann.
- Er du sikker? - Vi tok ham på fersken.
Han har en bøtte med lensevann på lagerrommet.
Han må ha drukket det i dagevis.
Best dere binder ham fast.
Han vil ikke være ved sine fulle fem, om han overlever.
Overlever? Han har ikke en sjanse.
Ikke uten ferskvann for å skylle tarmene.
- Gi meg hendene hans. - Kan han ikke få det?
Umulig, Quintal. Du kjenner kapteinens ordrer.
Opp med ham. Opp med ham.
Jeg må komme meg hjem. Det er sent.
Middagen er ødelagt. Den er ødelagt.
Kjøttet er blitt svidd.
For en tunge på det kvinnfolket...
men hun er en god person.
Jeg er ikke den enkleste å komme overens med.
Rolig nå.
Jeg har et forrykende temperament.
- Tre, mr Christian? - Kom deg vekk, Mills.
Han går nok.
Her er den store ansiktstolkeren.
Du har et sjelden talent for å ta feil.
La ham være. Han ga oss iallfall håp.
Alt det vannet er til meg meg.
- Han bør være under dekk, unna sollyset. - Jeg skal spørre.
Stormasta trenger ettersyn, Fryer.
Ja, sir.
Christian, vennligst gi meg en forklaring.
Williams har drukket sjøvann, sir.
Jeg ga ham litt ferskvann.
Han vil dø om han ikke får det.
De gir ikke vann til noen uten min tillatelse.
- Få den øsa ned igjen. - Ja vel, sir.
Din fordømte jævel!
Du våger ikke å sparke meg igjen.
Takk. Takk.
Jeg har fundert på hvordan jeg skulle ydmyke deg...
din snørrhovne snobb.
Men nå ga du meg svaret, ikke sant?
Dere har bevitnet Christians bruk av vold mot en overordnet offiser.
Han vil bli sperret inne til en krigsrett kan sammenkalles.
På Jamaica, formoder jeg.
Skal tro om dine moteriktige venner vil være til stede under henrettelsen?
Vi får håpe det.
Synd om din siste offisielle anledning blir en sosial flopp.
Fryer, før ham under dekk.
Skipsmannskap! Jeg tar kommandoen over dette skipet.
Fryer, gi meg nøklene til våpenkassen.
Ikke gi ham dem!
Gå og væpne alle som har frivakt.
Bli hvor du er, Fryer!
Du har gitt din siste ordre, Bligh. Gi meg nøklene, Fryer.
Du hørte min ordre!
Én ordre til, mr Bligh, og hodet ditt vil rulle på dekket.
Det sverger jeg på!
Ikke gjør det, sir.
- Mills! - Ja, sir.
Gå ned og del ut våpen til alle som er med oss.
- Byrne! - Ja.
Det er meningsløst å oppfordre til mytteri.
Det kan ikke lykkes, det vet du.
Quintal, stopp ham!
Stopp Mills i våpenkammeret. De prøver å overta skipet.
- Mytteri på gang! - Pass deg, Mills!
Mytteriet ditt har ikke lyktes.
Kanskje ikke. Men det er vellykket nok om vi får bort deg.
Mr Christian!
Mennene er bevæpnet, Christian!
Kom igjen, McCoy, få dem opp!
- Jeg er med deg. - Inn dit!
Johnson!
Blir flere med oss?
Overta.
Mills!
Kom igjen, fort. Fort, sa jeg.
Kom igjen, fort!
Skipet er vårt, sir.
Bra. Vokt ham godt, Quintal.
Brown, hent sjøkartene og sekstanten.
Til venstre på hylla i min lugar.
- Birkett! - Du også, Brown?
Slutter du deg til disse svinene?
En mann som deg gir meg intet valg.
Er vi svin? Vi lenker ham til traleverket.
Gi meg medisinsk utstyr og kompass.
Ålreit, gutter! Da binder vi ham.
- Ta ham. Før ham dit bort! - Bind ham!
- Dytt ham! - Mills, hold opp!
Få ham dit bort. Bind ham fast.
Ha dere vekk!
Det blir ikke mer drap på dette skipet.
Vi dreper ham nå og får det overstått.
Jeg har kommandoen på dette skipet!
Skulle noen tvile på det, så la meg høre hans røst.
Det blir ikke flere drap om bord...
ikke engang på kaptein Bligh.
Om du vil utvise barmhjertighet, spytter jeg på den.
Din merkverdige gris.
Du kan takke den griseguden du tilber...
at du ikke har gjort meg til morder.
Og nå, Quintal, Birkett...
hold ham ved landgangen. Mills, bli med meg.
Mack, hent Blighs personlige eiendeler.
Skipsmannskap!
Jeg plasserer Bligh og hans menn i lettbåten.
Han kan nå øya Tafoa om to dager.
Er det noen her som ønsker å følge ham...
så still dere ved landgangen.
Mills.
Fryer?
Det var ikke min hensikt å skade deg.
- Jeg håper du ikke ble såret. - Nei da.
- Får jeg hente sakene mine? - Ja visst.
- Farvel, mr Fryer. - Farvel, mr Christian.
- Jeg er lei for det. Må Gud hjelpe deg. - Takk for det.
Forsyningene om bord, klar til å låre, sir!
Lår båten på vannet.
- Vær så god, Christian. - Klar.
Han er frisk nok til å drikke alt vannet han får.
Jeg tror han kommer seg.
Fletcher, jeg er stolt av å være med deg.
Du har vært dyktig, Ned. Du er blitt forfremmet til forbryter.
Ikke fylt 20, og har en dødsdom i vente.
Før ham ned.
Før du går, sir.
Det er noe vi har snakket om.
- Og... - Og hva? Kom til saken.
Vi vil gjerne følge deg. Men vi har familier.
- Så still dere ved landgangen. - Takk, sir.
Som dere vet ligger Tafoa 120 nautiske mil mot vest.
Du har kompasset ditt. Denne boka vil tjene sitt formål.
Sekstanten er min, så da vet du at den er god.
Og nå, mr William Bligh...
Så høflige og formelle vi er, da?
Leker gentleman igjen, din fordømte forræder.
Fryer!
Ser du ikke at vi er overlastet?
Én mann til, og vi går til bunns.
I så fall melder jeg meg frivillig!
La meg bli med. Jeg er ingen mytterist.
- Hold dem tilbake! - Hva skjer med oss?
Vi vil også bli med.
Jeg vil du skal ha det helt klart for deg...
og dere også...
at de som blir igjen ikke hadde noe med mytteriet å gjøre.
- Hva skjer med oss? - Jeg vil ikke ta del.
Dere blir satt trygt i land...
i en britisk anløpshavn ved første anledning.
Og når blir det?
- Hva med familiene våre? - Birkett...
sperr dem inne, sett en væpnet vakt ved hver dekksluke.
- Ja, sir. Kom igjen. - Av sted, ellers blir dere skutt!
Kvikt. Før dem under dekk, Johnson.
Kjapp deg, der bak.
Har deres morderiske venn sagt hva dere kan vente dere?
Eller vil han holde det skjult?
Hør nå på sannheten!
Den kongelige marine vil ikke hvile...
før siste mytterist er fanget og henrettet.
Hvor enn dere reiser, hvor enn dere skjuler dere...
- vil tusenvis av skip lete etter dere. - La dem prøve!
Var det ikke for mr Christian, ville de hatt enda en grunn.
Vil du gå om bord, eller kastes om bord?
Jeg forlater deg ikke, mr Christian.
Aldri.
Reis til den mest avsidesliggende verdenskrok...
og jeg venter på deg der, bak deg, med repet i hånden.
Ett øyeblikk. Quintal.
Ta med deg flagget.
Jeg trenger ikke noe flagg, mr Christian.
I motsetning til deg, har jeg fremdeles et land.
For en høy pris å betale for å vise litt temperament.
Jeg syns synd på deg.
Nå er vi kvitt deg, Bligh! Din helvetes galning!
Du, tønnene og vannøsene dine.
Farvel, tyranni!
- Hei, du glemte disse! - Vi senker dem med dem.
Bligh, du glemte denne.
Ikke mer Bligh! All groggen og vannet vi kan drikke!
Bligh, du har glemt noe!
Vi er kvitt deg, Bligh, din galning.
Du, tønnene og vannøsene dine!
Farvel, tyranni!
Kom inn.
Er du klar til å ta imot oss?
Dere er nå skipsoffiserer.
Mills, du er overstyrmann. Birkett, du er...
Du er førstestyrmann.
Og Smith, du er skipsfører.
Det blir litt rart...
å måtte gi kameratene våre ordrer når det trengs.
Ja, riktig.
De vil tro vi er festbremser.
La dem tro hva de vil.
Et grunnstøtt skip har større sjanse...
enn et skip uten disiplin.
Ingen tvil. Men å få de andre til å godta det...
blir det vanskeligste.
De skal adlyde meg, om jeg så må brekke nakken på dem.
Hør på ham, han oppfører seg som befal allerede.
Spar den brautingen til ruffen.
Jeg beklager, mine herrer. Jeg glemmer deres nye status.
Alt i orden, sir. Vi forstår.
Sjøfolka er iallfall fornøyde.
- Riktig. Vi vant, ikke sant? - Ja! Det gjorde vi.
Vant?
Vant hva da, din forbanna tosk?
Vi ble kvitt Bligh. Ellers ville jeg vært død nå.
Eller i fengsel resten av min levetid, om jeg var heldig.
Du er i fengsel nå, Mills. Med én forskjell:
Vi er ikke stengt inne. Vi er stengt ute.
I øyeblikket er planene våre som følger:
Vi gjør vendereis til Tahiti og setter av fangene...
fyller opp vann og forsyninger...
og alt ekstra mannskap vi kan få.
Og hvor vi reiser etter det...
vil vi ikke avgjøre før vi er til sjøs igjen.
Er det alt, sir?
Ja, det er alt.
Unnskyld meg, Christian.
Dette angår ikke meg, men jeg vet hva du føler.
Om jeg får si det, sir, med tanke på min alder og...
Hva da, Smith?
Ting vil ordne seg. Det må de bare.
Når en mann gir opp så mye som du, for noe han mener er rett...
vil ikke Vårherre svikte ham.
Enten vi drar til Kina eller Island eller hvor som helst...
vil du få et lykkelig liv, sir.
Det er Guds vilje. Jeg vet det.
Jeg gjorde som forpliktet. Og den troen holder jeg fast ved.
Bortsett fra et visst ønske om å være død, som sikkert er forbigående.
Å, ja. Gud velsigne deg, sir.
Vi har 60 porsjoner med svinekjøtt. 150 porsjoner med brød.
38 gallons med vann, én gallon rom.
Vi har også kompass om bord. En sekstant.
- Vi har sju... - Til helvete med Tafoa.
Trekk inn årene!
Gjør klar til å sette seil!
Hør etter.
Vi setter ikke kurs mot Tafoa.
Vi seiler mot en havn...
hvor vi umiddelbart kan få transport til England.
Vi setter kurs for Timor.
Timor!
- Det er nesten 4000 nautiske mil unna, sir. - Jeg er klar over det.
Timor er 3600 nautiske mil unna. Det er en besværlig reise...
men passatvindene vil være i vår favør hele veien.
Ikke vær redde, jeg skal få dere trygt i havn.
Ja, slik du fikk oss rundt Kapp Horn.
Det er feil å tro at jeg ikke lenger har kommandoen.
Jeg har midler til å befeste min autoritet.
- Avstraffelser vil ikke bli milde. - Unnskyld, sir, får jeg spørre...
hva som er galt med Tafoa, som Christian foreslo?
- Ja, Tafoa. - Ja!
Det ville passe ham fint om det tok oss et par år å vende tilbake til England.
Jo kaldere sporet er, jo tryggere vil han være.
Det ville passe ham enda bedre...
om de innfødte på Tafoa viste seg å være kannibaler.
- Kannibaler. - Kannibaler? Hvor?
På Tafoa?
Hele den øygruppen er bebodd av kannibaler.
Fortsett med seilet.
Det skulle gi moralen et oppsving, Fryer.
Ikke se så bekymret ut. Du har rett. Oddsen er skremmende.
Disse mytteristene må bli hengt. De må bli hengt.
Fletcher, får jeg komme inn?
Ikke nå, Ned.
Vi har satt anker.
Så gå og snakk med Minarii om ilandsetting av fangene.
Det er en herlig dag. Vil du ikke bli med i land?
Du kan ikke fortsette å holde deg inne i lugaren.
Det er ikke sunt.
For Guds skyld, kan du ikke bare gjøre som du får beskjed om?
Hør som de ler, som om de aldri har hatt en bekymring.
De høres ut som vin smaker.
En mann kan bli lykkelig beruset bare ved å høre på dem.
Hutia! Hutia! Hvor er du, jente?
Kom her, min lille søtnos. Jeg har gode nyheter til deg.
Du blir med oss. Du skal bli med på en sjøreise.
Christian sier vi kan ta med oss kvinner, om vi vil.
Hører du det? Du kan ta med en kvinne...
om du kan finne en, med det stygge trynet ditt.
Og det sier du?
Du som er så stygg at det griner.
Og vi tar menn med oss også.
Minarii og fem arbeidskarer til å gjøre jobben for oss.
For en marine!
Dere fortjener ikke sånn luksus, å ta med dere kvinner.
Det gjør meg engstelig. Hva i helvete skal dette bety?
Kan du kutte ut å spørre om det?
Skal tro hvorfor vi ikke kan bli her på Tahiti.
Du er sprø. Tahiti er første sted Bligh vil lete etter oss.
Om han lever.
Har du noensinne prøvd å drukne en slange?
Og en sjødyktig slange også, med en sabla god sekstant.
Ja. Med en sekstant...
kan en god sjøkar som Bligh finne havn hvor som helst.
Sett at han kom til London og vil vende tilbake hit.
Finner han oss om vi skjuler oss i åsene?
Lett, han bare spør Hitihiti.
Ja! Den gamle skurken kan bestikkes med en krukke glassperler.
Christian må finne et trygt sted for oss.
- Stol på ham. - Ja, jøss. Han som bare sturer i lugaren.
Han har forandret seg.
Som du ville gjort, hadde du tapt like mye.
Det har da ikke vært noe galt med hans planer hittil?
Ingenting.
Bortsett fra at han hindret oss i å la Bligh smake sin egen pisk.
Hallo, Maimiti.
Fletcher syk?
Nei, jeg har det bra, ellers takk.
Minarii si Fletcher i krig. Fletcher høvding nå.
Veldig liten høvding, Maimiti, som flykter for livet.
Minarii si du ta Tahiti-folk på skip.
Ja, vi trenger menn til å seile det.
Dere ta kvinner også.
Mennene vil underholdes mens de søker etter et skjulested.
Maimiti bli med.
Du ikke lyst?
Jeg har ikke lyst til noe lenger.
Om du ikke har noe imot det...
så har jeg arbeid å gjøre, og vil helst gjøre det alene.
Maimiti bli med. Du ikke ensom.
Jeg trenger ikke deg for å minne meg på min ensomhet.
- Maimiti bli med. - Er du like døv som du er uvitende?
Kan du ikke begripe at jeg ikke kan dele livet med noen!
Ikke skrik til Maimiti!
Gris. Bare gris.
Vil du virkelig tilbringe livet med en mann...
som ikke bryr seg om noe som helst?
På Tahiti folk si: "Du hate livet, livet hate deg."
Maimiti bli med.
Løytnant William Bligh...
retten har vurdert anklagene mot Dem.
Den har trukket konklusjonen at De er uten skyld...
for tapet av Hans Majestets skip Bounty.
De blir derfor ærefullt frikjent.
Det har blitt begått mytteri og pirateri...
mot Hans Majestets marine.
Retten kommer med følgende anbefaling til Admiralitetet...
hvis innstilling skal føres opp i rettsprotokollene...
at det med største hast utnevnes en ekspedisjon...
med det oppdrag å fange og stille for retten...
de ansvarlige for tapet av Hans Majestets skip, Bounty.
De kan neppe unnslippe så lenge.
Det håper jeg inderlig ikke, milord.
Retten anser at den er pliktig til å føye en kommentar til kjennelsen.
I kraft av åpenbare konklusjoner...
er De, kaptein William Bligh, frikjent for militær udåd.
Men offiserer med plettfritt rulleblad, og sjøfolk som alle var frivillige...
begikk mytteri mot Dem.
Deres metoder, etter det retten forstår...
viste det man kan betegne som et overmål av tjenesteiver.
Vi kan ikke fordømme tjenesteiver.
Vi kan ikke irettesette en offiser som har forvaltet disiplin...
i henhold til Marinens reglement.
Men reglementet er feilbarlig, slik ethvert reglement vil være.
Ingen lovsamling kan dekke alle eventualiteter.
Vi kan ikke bringe lov og rett om bord i våre skip med bøker.
Lov og rett og anstendighet...
blir båret i kapteinens hjerte, ellers blir det ikke ført om bord.
Det er av den grunn at Admiralitetet alltid har søkt...
å utnevne gentlemen til offiserer.
Retten må beklageligvis erkjenne at...
utnevnelsen av kaptein William Bligh i så måte var et feilgrep.
Retten er hevet.
I flere måneder søkte vi etter et passende sted å slå oss ned.
Bounty besøkte minst 30 øyer.
Ingen av dem tjente vår hensikt.
I noen tilfeller angrep de innfødte oss med steiner og piler.
I andre tilfeller var vegetasjonen altfor spredt...
eller tilgangen på vann for begrenset.
Men skuffelsene tok ikke motet fra oss.
Christian visste hvordan han skulle holde stemningen oppe.
Og selv viste han ingen tegn til misnøye.
Han hadde rett nok for vane å trekke seg tilbake i arbeidslugaren...
for å løse et problem...
som førte ham langt bort fra virkeligheten.
Men hans mislykkede forsøk på å løse gåten, gikk aldri ut over oss.
Han var ingen Bligh.
Og Blighs fravær var en daglig styrkemedisin.
Disiplin, takk. Offiserene først.
Uansett hvordan de skråler høres de vidunderlige ut.
De har sett oss. Skipet tørner.
Handelsskip eller krigsskip?
Det er sola som bekymrer meg nå.
Den går ned om 40 minutter.
Hva er det, Christian?
Et engelsk krigsskip, Mills.
La det følge kursen vår. Vi endrer den etter mørkets frembrudd.
- Ja vel, sir. - Slukk alle lys. Kald middag, ingen piper.
- Birkett? - Sir.
- Utrust alle med våpen. - Ja vel, sir.
Hvor mange glass slår vi?
To glass.
- Jeg har aldri opplevd en lengre natt. - Ikke jeg heller.
- Jeg er glad det begynner å lysne. - Ikke jeg.
Tenk om skipet fortsatt er der?
Vi må enten seile fra det, nedkjempe det eller bli hengt.
Ikke et seil i sikte. Ned, gi meg kikkerten.
Ser du ikke snurten av skipet, sir?
Hva er det du ser på da?
Land. Det er der...
men skulle ikke være det.
Mills, Brown, bli med meg.
Ja. Dette er posisjonen vår, pluss-minus 10 nautiske mil.
Rom sjø.
Hvilken øy er det?
Det er Pitcairn, den ligger over 170 nautiske mil østover.
Eller gjør den ikke det?
Det må være den. Det er ikke andre øyer her.
Ja, det stemmer.
Dette må være Pitcairn. Den er feil nedtegnet på kartet.
Da er den feil nedtegnet...
på hvert eneste offisielle kart i den britiske marinen.
Skjønner dere? Pitcairn er 175 nautiske mil fra der den egentlig ligger.
Man finner den bare helt tilfeldig, slik vi har gjort.
Først må vi finne ut om den er bebodd...
og om de innfødte er vennlige.
Mills, ta med deg et væpnet parti. Gå i land. Vi dekker dere.
Minarii, la dine menn holde vakt.
Den virker øde.
- Ingen folk her. - Gi Christian beskjed.
Gutter, åssen føles det å være jordeiere?
Uten forpaktere som skriker at de er sultne.
Ingen krypskyttere heller.
Kom, vi gjør en liten befaring av eiendommen.
God idé. Kom igjen, mr Kew Gardens.
Brødfrukt.
Mr Young, se her, jams, papaya, tarorot.
Hele øya er som en hage. Nydelig rik jord.
- Hva er det? - Det er en slags rotknoll.
Jeg vet ikke om den kan dyrkes.
Tror du Christian vil ha hagen her?
Ikke om vi bosetter oss på andre siden av øya.
- Jeg traff den. - Bra skudd. Her!
Birkett, mr Young, det er rikelig med mat her.
Jeg har sett nok vilt til å fø hele den britiske marinen.
- Jeg tuller ikke. - Plenty med vann.
Og fisk. Skikkelige sværinger.
Folkens, se her!
- Duepai til middag! - Due? Med røde fjær?
Hva det nå er.
- De er pene, ikke sant? - Jo.
Halefjærene er til Hutia.
- Dette er bedre enn Tahiti. - Klimaet er kjøligere.
Vi nyter ikke klimaet, men karttegnerens feil.
Nå mangler det bare én ting: Kaptein Bligh.
Ja, jøss.
Hadde han bare kunnet se oss nå.
Som vi spiser av hjertens lyst, uten bekymringer.
Jeg liker ham bedre der han er. Jeg liker ham i den lille jolla...
med steikende sol som svir det heite huet hans.
Måtte Gud skjenke ham en tørr munn.
Husker dere da han tok farvel, oppblåst som ei padde?
"Jeg forlater deg ikke, mr Christian.
"Uansett hvor du reiser, vil jeg være rett i nærheten...
"repet i hånden."
Kaptein Bligh er selvsagt en mann som holder ord.
Så kanskje vi bør sette fram en tallerken.
Hei på deg, kaptein Bligh.
Slå deg ned. Ta en fuglevinge eller to.
Og vennligst forklar hvorfor du ikke er her.
Ingen tvil.
Ingen er glad for å se en kaptein komme hjem uten skipet sitt.
Jeg ville bytta bort sigaretter for å se rapporten hans.
Admiralitetet vil betrakte ham som en muggen kjeks.
Jeg er redd latteren deres er uberettiget, mine herrer.
Kaptein Bligh vil bli frikjent.
Han vil få et nytt skip.
Og en større pisk å drive det med.
Du glemmer at noen av kameratene våre ble med Bligh.
De vil fortelle hva han gjorde.
At han hadde tenkt å henrette oss, én etter én.
Sikkert.
Kameratene deres står i fare for å bli tiltalt for mytteri...
om Bligh velger å anklage dem for ordrenekt...
eller for at de ikke beskyttet ham.
- Hvorfor skulle de pådra seg hans sinne? - De vil ikke ha noe valg.
De vil bli avhørt, og fakta vil tale for seg, ikke sant?
Fakta alene vil ikke felle Bligh.
Det er opp til kapteinen å avgjøre...
når en krisesituasjon krever reduserte vannrasjoner.
Hvem kan benekte at det var en krise?
Bounty transporterte brødfrukt.
Ytterst viktig for økonomien til Det britiske imperiet.
Tror dere det er akseptabelt...
at Bligh vender tilbake etter to år til sjøs...
med et skip lastet med døde planter?
Bedre det enn døde menn.
Du glemmer det tradisjonelle svaret, Mills.
Oppdraget kommer i første rekke, menns liv i andre.
Det kommer først for oss nå.
For meg kan de krone Bligh til kongen av Kina.
Vi kan heldigvis glemme ham.
Jeg foreslår vi begynner å glemme ham her og nå.
Skyldig eller ikke...
det spiller ingen rolle for vår vakre, lille øy.
Og i så fall kunne vi skrive ned vår versjon av historien...
forsegle dem i flasker, og sende dem på havet.
God idé. Kanskje en av dem driver av sted...
og når England før Bligh. Det ville sette spikeren i kista hans.
Vi kan sørge for at kista hans blir spikret igjen.
Hva mener du, sir?
Ved at vi selv vender tilbake til England.
- Hvorfor i huleste heite skulle vi det? - Du mener ikke alvor.
Det er nok bare en spøk.
- Så dårlig at den ødela matlysta. - Vent litt.
Christian mener det han sier, er jeg redd.
- Jeg gjør det, Mills. - Da har jeg en bedre idé, sir.
Hvorfor henger vi oss ikke fra rånokken i morgen tidlig?
- Det sparer oss for turen! - Ja.
Hør på meg, mine herrer.
Jeg kan love dere...
at dere aldri vil bli tilfredse på denne øya.
Sir, det høres ut som du er gått fra vettet.
Folk som oss kan aldri dra tilbake til England...
anklage Bligh, og slippe fra det som frie menn.
Og alle som tror noe annet har mindre vett enn en gås!
Du har rett, Mills.
Vi blir kanskje hengt alle sammen.
Men det er verdt å slåss for ens ære. Man kan ikke leve uten.
Og å gjemme seg bort her som straffanger...
når vi har en berettiget sak å føre for retten...
er bare en annen måte å dø på.
Og mye mindre utholdelig.
Jeg visste ikke før i dette øyeblikket...
hva som var det rette å gjøre.
Men jeg vet det nå.
Vil dere stole på meg?
La oss anta at Bligh allerede er blitt hentet.
Og at han har vært i retten og blitt frikjent innen vi kommer dit.
La oss anta det.
Vår krigsrett vil bli Blighs krigsrett en gang til.
Det er risikofylt for oss, men for Bligh også.
Og vår frikjennelse vil bli Blighs nederlag.
Det betyr slutten for kaptein William Bligh og hans like i Hans Majestets tjeneste.
Vi må bare overbevise det britiske folk om noe de allerede vet...
at umenneskelighet er deres usleste tjener.
Mine herrer, jeg ber dere.
Hjelp meg å føre det ordet tilbake til England.
Det er mektige saker for folk som oss.
Kan vi ta natten til å tenke på det?
Ja visst.
Mills, Quintal, Birkett, Minarii, skynd dere!
Skipet vårt brenner. Fort dere, for Guds skyld!
Hun står i brann! Kom, fort!
Mills, Quintal, Birkett!
Kom igjen!
Få båten på vannet.
Madatafao, så snart vi er om bord dropper du og Tamas ankeret.
Brown, du og Minarii heiser seil.
Når hun begynner å røre på seg, senker vi henne ned.
Ned, du og jeg går ned og åpner bunnkranene.
Hun kan flyte igjen, om vi kan redde skroget.
- Vi sitter fast på et skjær. - Rett gjennom skroget.
- Har du sekstanten, Ned? - Hva?
- Har du sekstanten? - Nei.
- Du kan ikke gå nå. Det er for sent. - Vi drar ikke herfra uten den.
- Fletcher, du kan ikke gå ned! - Forlat skipet!
Kutteren er på vei tilbake. De har gitt opp.
Forsiktig.
Finn noe å dekke ham til med.
Minarii, gå til teltet mitt.
I en skipskiste vil du finne et medisinskrin. Hent det, fort.
Og ta med en lampe eller fakkel, vi trenger lys.
Å, herregud. Herregud.
Det er opiat i skrinet.
Det vil dempe smerten hans i løpet av få minutter.
Han må ha det, om han kommer til bevissthet.
Ned, bre det forsiktig over ham.
Varsomt.
Jeg ga ham alt opiatet vi hadde.
Han vil ikke føle noe når det begynner å virke.
Vi må skjære bort det som er igjen av klærne hans.
Se på det.
Å, herregud.
- Vi gjorde det mot ham. - Ha dere vekk.
Ellers kutter jeg strupene deres, morderiske avskum.
- Ned, hold opp! - Jeg skal drepe dere.
Jeg gjengjeldte godt med ondt.
Jeg har aldri gjort det mot noen i hele mitt liv.
- Hva skjedde, Brown? - Vi er på stranda, mr Christian.
Det skjedde en ulykke.
Du er forbrent og må ligge stille.
- Er det alvorlig? - Ikke så alvorlig. Du blir bra igjen.
Men det er viktig at du er så rolig som mulig.
Bounty?
- Det er håpløst. - Den er borte.
- Sekstanten, har vi mistet den? - Nei, jeg har den her.
Gjem den, Brown. Fort.
Så det var du som sto bak brenningen. Ikke sant?
Jeg har intet ønske om å skade deg.
Gud skal vite at jeg er lei for det som har skjedd med deg.
Det er vi alle sammen.
Men enhver mann må følge sin overbevisning, uansett.
Du har sagt dette mange ganger etter mytteriet.
Jeg gjorde det jeg mente jeg måtte.
Jeg brente Bounty til alles beste.
Hensiktene var ikke onde. Bare uheldige.
Til alles beste, Mills?
Ja, sir.
Men hvorfor måtte du brenne Bounty?
Du hadde ingen grunn til å frykte meg.
Vi var redde, mr Christian.
Redde for at du ville føre oss til London med makt.
Å, herregud.
Vi er så lei for det som har skjedd med deg.
Vi vil aldri glemme det du har gjort for oss.
Alt i orden, Mills. Det var ikke din feil.
Bligh har satt spor i oss alle.
Farvel, mr Christian.
Måtte Gud se i nåde til deg.
Dør jeg, Brown?
Ja, mr Christian.
For en bortkastet måte å dø på.
Ikke bortkastet, Fletcher. Det sverger jeg på.
Kanskje kommer vi til London, kanskje ikke.
Folk som Bligh vil tape.
Vi skal fortelle vår historie til noen på et vis.
Den trenger bare én av oss for å overleve.
Ikke tenk på det, Maimiti.
Vi har ikke mye tid.
Jeg ber deg...
Du skal vite at...
jeg elsket deg...
høyere enn jeg ante.
Hvis jeg bare...
hadde tid til å...
Til å...
SLUTT
[Norwegian]